Reprezentacija protestantov (»luterancev«) v zgodovinskih tekstih Ivana Tavčarja: Med zgodovino, fikcijo in ideologijo - Jensterle Doležal, Alenka (Slavia Centralis, 2020)
V prispevku analiziramo reprezentacijo protestantov v literarnem delu slovenskega realista Ivana Tavčarja (1851–1923). Osredinjamo se na triptih tekstov, napisanih v osemdesetih letih 19. stoletja, v katerih Tavčar tematizira podobe protestantov (»luterancev«) v času protireformacije (na koncu 16. in v prvi polovici 17. stoletja) na Slovenskem. Verske boje, ki so zavladali po obdobju reformacije na Slovenskem, je upodobil v noveli Vita vitae meae (1883), v noveli o Amandusu v sklopu okvirne povesti V Zali (Ljubljanski zvon, 1884) ter v romanu Grajski pisar (1889). Avtor v narativnem dogajanju upodobi zgodovinski spomin določenega geografskega prostora: Poljanske doline in Škofje Loke. Protestante označi kot verske nestrpneže, očrni pa tudi cerkvene oblastnike. Narativno zgodbo uokviri v romantično shemo prepovedane ljubezni in usodne strasti med pripadnikoma različne vere.