Preobrazba ljubezni v zreli in pozni ustvarjalnosti Franca Ksaverja Meška: med hrepenenjem, odpovedjo in predanostjo - Avsenik Nabergoj, Irena (Slavia Centralis, 2025)
Prispevek tematološko in semiotično analizira preobrazbo ljubezni v pesniški, pripovedni in dramski ustvarjalnosti Franca Ksaverja Meška (1874–1964), pri čemer se ljubezen razpira kot čustveno, etično in duhovno jedro njegove poetike. Meškov duhovniški poklic, ki ga je vodil k zavestni odpovedi ljubezni do ženske, bistveno oblikuje njegovo literarno imaginacijo – od mladostne idealizacije k odpovedi, kontemplaciji in mistični predanosti. Izstopajo motivi romantične, materinske, domovinske in svetniške ljubezni, ljubezen do padlih žensk pa je prežeta z empatijo, notranjo razklanostjo in vzgojno funkcijo. Meškovo pisanje se navezuje na svetopisemske vzorce, Tolstojevo Moč teme, Cankarjevo socialno občutljivost ter Andersenovo simboliko. Prispevek osvetljuje ljubezen kot simbolno govorico, ki niha med hrepenenjem in odrekanjem, čustveno pristnostjo in transcendentno tišino, ter razkriva napetost med telesnim in duhovnim, molkom in govorico, trpljenjem in svetostjo.