Prevalence of adjacent-level fractures after osteoporotic vertebral compression fractures: a prospective non-randomized trial comparing percutaneous vertebroplasty with conservative therapy: Pogostost zlomov sosednjih vretenc po osteoporotičnem zlomu vretenca: prospektivna, ne-randomizirana primerjava med perkutano vertebroplastiko in konzervativnim zdravljenjem - Movrin, Igor (Acta Medico-Biotechnica, 2021)
Pogostost zlomov sosednjih vretenc po osteoporotičnem zlomu vretenca: prospektivna, ne–randomizirana primerjava med perkutano vertebroplastiko in konzervativnim zdravljenjem Namen: Namen predstavljene prospektivne nerandomizirane študije je bil oceniti pogostost in možne dejavnike tveganja za zlom sosednjega vretenca po opravljeni perkutani vertebroplastiki (PVP) v primerjavi s konzervativnim zdravljenjem. Metode: V študijo so bili vključeni bolniki s kliničnimi in rentgenskimi znaki osteoporotičnega zloma vretenca (starost zloma < 6 tednov) in vztrajanjem hujše bolečnosti kljub protibolečinski terapiji. Vsem bolnikom, ki so izpolnjevali vključitvene kriterije, je bila kot možnost zdravljenja predstavljena metoda PVP. Bolnike, ki se za operativno zdravljenje niso odločili, smo ob njihovem soglasju dalje zdravili konzervativno in so predstavljali kontrolno skupino bolnikov. Rezultati: V skupini bolnikov po opravljeni PVP je v 1 letu prišlo do zloma sosednjega vretenca pri 2 od 27 bolnikov (7,4 %). Med bolniki, zdravljenimi konzervativno, je v 1 letu zlom sosednjega vretenca utrpelo 10 od 61 bolnikov (16,4 %). Ugotovili smo možno povezavo med pogostostjo zlomov sosednjega vretenca s stopnjo lokalne kifoze ter mineralno kostno gostoto. Zaključek: Pridobljeni rezultati kažejo, da je PVP metoda z nizkim tveganjem za zlom sosednjega vretenca. Obstaja možna povezava med pogostostjo zlomov sosednjega vretenca in stopnjo osteoporoze ter pogostostjo zlomov sosednjega vretenca in spremenjeno biomehaniko hrbtenice kot posledico lokalne kifoze. Pri bolnikih, zdravljenih s PVP, smo v primerjavi s konzervativno zdravljenimi bolniki po 1 letu ugotavljali v povprečju manjšo deformiranost vretenc, manj zlomov sosednjih vretenc in boljšo odpravo bolečin.